OECD >Multilingual Summaries

OECD Pensions Outlook 2016

Summary in Finnish

OECD:n eläkekatsaus 2016

Suomenkielinen tiivistelmä

OECD‑maiden eläkejärjestelmissä etsitään edelleen ratkaisuja haasteisiin, jotka johtuvat väestön ikääntymisestä, rahoitus‑ ja talouskriisistä sekä hitaan kasvun ja matalan korkotason taloudellisesta toimintaympäristöstä. Tämänkertaisessa eläkekatsauksessa jatketaan OECD:n tutkimusta tavoista, joilla eläkejärjestelmät vastaavat kyseisiin haasteisiin.

Yksityisten rahastoivien eläkejärjestelyjen luonne muuttuu, maksuperusteisten järjestelmien ja yksilöllisten eläkejärjestelyjen merkitys kasvaa

Eläkejärjestelmien kohtaamat haasteet ovat johtaneet uudistuksiin, jotka ovat lisänneet eläkejärjestelyjen monimuotoisuutta OECD‑maissa sekä sellaisten järjestelyjen merkitystä, joissa eläke‑etuudet taataan varoilla, kuten esim. maksuperusteisissa järjestelmissä, joissa eläke‑etuudet on sidottu kerättyjen varojen arvoon. Maksuperusteisissa eläkejärjestelmissä eläkemaksujen yhteys eläke‑etuuksiin on selvä ja suoraviivainen, mutta ne sälyttävät useimmat riskit (esim. sijoitus‑ ja pitkäikäisyysriskit) yksilöjen harteille ja asettavat heidät suurempaan vastuuseen omien eläkkeidensä hallinnassa.

Muuttuvan toimintaympäristön ymmärtämiseksi ja erilaisten eläkejärjestelyjen erottamiseksi toisistaan on tärkeää tarkastella niiden erityispiirteitä: ovatko ne pakollisia, miten eläke‑etuudet rahoitetaan, kuka niitä hallinnoi, työnantajan rooli, eläkemaksujen ja ‑etuuksien yhteys ja kuka kantaa riskit.

Katsauksessa käsitellään myös näiden muutosten poliittisia puitteita, joiden todetaan noudattavan OECD:n pääasiallisia viestejä eläkkeiden rahoituslähteiden monipuolistamisesta ja rahastoivien eläkejärjestelmien täydentävästä roolista. Maksuperusteisten eläkejärjestelyjen kasvava painoarvo vaatii niiden suunnittelun kehittämistä OECD:n suositusten mukaisesti (OECD Roadmap for the Good Design of DC Pension Plans). Jatkossa käsitellään osaa näistä eläkepolitiikan suuntaviivoista.

Useimmissa OECD‑maissa eläkesäästöjen verokohtelu tarjoaa kansalaisille veroetuuden, kun he säästävät eläkepäiviä varten

Useimmissa maissa on käytössä eläkesäästöjen suosiollinen verokohtelu, joka kannustaa ihmisiä säästämään eläkepäiviä varten. Laskemalla summan, jonka henkilö säästäisi maksettavissa veroissa maksaessaan eläkemaksuja yksityiseen eläkevakuutukseen sen sijaan, että sijoittaisi saman summan johonkin vaihtoehtoiseen säästämisvälineeseen, voidaan todeta, että eläkesäästöjen verokohtelun tarjoama veroetuus on todellinen. Tämän yleisen veroetuuden koko kuitenkin vaihtelee. Kiinteämääräisiä tukipalkkioita ja sopivia maksuja voidaan käyttää veroetuuden kohdentamisessa matalatuloisille henkilöille tai sen porrastamisessa koko tuloasteikkoon. Veroetuudet voivat kannustaa ihmisiä säästämään pitempään, mutta ei välttämättä enempää. Selvät ja yksinkertaiset verotussäännöt voivat parantaa säästäjien luottamusta ja auttaa lisäämään osallistumista ja maksuja yksityisiin eläkejärjestelmiin.

Poliittisten päättäjien tulee varmistaa, että kuluttajat saavat asianmukaista rahoitusneuvontaa eläkeasioissa

Erityisiä toimia tarvitaan rahoitusneuvojien eturistiriitojen suhteen sekä varmistamaan, että kuluttajat saavat sellaista eläkkeitä koskevaa rahoitusneuvontaa, joka vastaa heidän tarpeitaan. Tällaiset toimet voivat kuitenkin johtaa "neuvontakuilun" syntymiseen vähentäen neuvonnan saatavuutta ja nostaen sen hintaa varsinkin matalan ja kohtalaisen eläkevarallisuuden ryhmiin kuuluville kuluttajille. Teknologiaa käyttävällä neuvonnalla voidaan parantaa rahoitusneuvonnan saatavuutta ja kohtuuhintaisuutta, ja voittaa neuvojien käytökselliset ennakkoasenteet. Poliittisten päättäjien täytyy kuitenkin varmistaa, että toiminnan säätely on paikallaan, jotta kuluttajansuoja pysyy samalla tasolla.

Poliittisten päättäjien tulee taata eläkevakuutustuotteiden kestävyys ja niiden sopivuus kuluttajille

Eläkevakuutustuotteilla voi olla merkittävä rooli eläkesäästäjien auttamisessa vähentämään sijoitus‑ ja pitkäikäisyysriskejä. Tästä huolimatta nämä tuotteet ja niihin liittyvät takuut sisältävät haasteita. Johdonmukaisuuden puute siinä, mitä eläkevakuutustuotteella tarkoitetaan, ja erilaisten tuoteryhmien kuvailussa käytettävässä terminologiassa vaatii yhteisen kielen määrittelemistä. Eläkkeiden suhteen tarvitaan yhtenäistä viitekehystä eläkevakuutustuotteiden käytön mukaantuomiseksi ja kannustamiseksi. Tuotteiden kasvava monimutkaisuus lisää kuitenkin tarvetta saada asianmukaista rahoitusneuvontaa ja ymmärrettäviä tuoteselosteita, jotta voitaisiin varmistaa, että kuluttajat ostavat heidän tarpeisiinsa sopivia tuotteita. Sääntelypuitteissa pitäisi antaa työkalut riskien hallintaan ja kannustimet niiden käyttöön eläkevakuutustuotteiden tarjoajien rohkaisemiseksi asianmukaiseen riskinhallintaan. Periaatteisiin perustuvat lähestymistavat ovat staattisia kaavoja sopivampia, koska ne mahdollistavat pääomavaatimusten sopeuttamisen erilaisiin tuotteisiin, mikä varmistaa riittävän pääoman takaamaan eläkevastuut ja takaa eläkevakuutusten kestävyyden.

Hyvin suunniteltu talousvalistus voi parantaa väestön taloustietoa, asennoitumista ja taitoja eläköitymisen suhteen, ja voi auttaa myös päätöksenteossa

Heikko finanssiosaaminen aiheuttaa vakavia haasteita, koska yksilöt ovat yhä enemmän vastuussa oman eläkevarallisuutensa hallinnasta. Talousvalistusaloitteita eläkesuunnittelua varten tulisi panna toimeen ottaen huomioon sekä kansalliset olosuhteet että eläkesuunnittelun haasteiden mittakaavan, joka johtuu erilaisten kansallisten eläkejärjestelmien ja taloudellisen ympäristön piirteistä. Hallitusten ja eri sidosryhmien tulisi varmistaa, että tieto eläkejärjestelmistä, eläkeuudistuksista ja yksityisistä eläkevakuutuksista on saatavilla ja että se on selvää, eikä ylivoimaista ymmärrettäväksi yksilötasolla. Kustannuksista, tuloksista, palvelun laadusta, varojen sijoituskohteista ja riskitasosta annettavan tiedon pitäisi olla vertailukelpoista ja standardoitua. Yhden henkilön kaikkia eläkevakuutuksia koskevat tiedot tulisi kerätä yhteen ja eläke‑etuusotetta tulisi täydentää eläkelaskimilla/simulaattoreilla tiedon vaikuttavuuden maksimoimiseksi. Jokaisella maalla pitäisi olla kansallinen talousvalistusstrategia, jolla varmistetaan, että kansalaiset kykenevät hankkimaan yleisen finanssiosaamisen. Lisäksi on olemassa käytännön työkaluja poliittisille päättäjille, kuten esimerkiksi talousvalistustarve‑ ja työkalumatriisi eläkepäätöksenteon tukemiseksi sekä muistilista.

Useimmat OECD‑maat ovat yhtenäistäneet virkamiesten ja yksityisen sektorin työntekijöiden eläkejärjestelmiä

Puolessa OECD‑maita virkamiesten tulevat eläkelupaukset täydestä työurasta ovat 20 prosenttiyksikköä yksityisen sektorin eläkelupauksia korkeammat korvausasteella mitattuna. Näihin maihin kuuluu Belgia, Ranska, Saksa ja Korea, jotka pitävät eri sektorien eläkejärjestelmät erillisinä. Ns. perittyjä kuluja on olemassa lisäksi neljännesosassa niistä OECD‑maista, jotka ovat yhtenäistäneet eläkejärjestelmänsä 1990‑luvulta lähtien. Kaikki työntekijät identtisesti kattava kokonaisvaltainen eläkekehys voi tuottaa hyötyä monin tavoin. Oikeudenmukaisuutta ajatellen tänä päivänä on vaikea väittää, että virkamiehet/julkisen sektorin työntekijät tarvitsevat eläkkeellä yksityisen sektorin työntekijöitä korkeamman tulojen korvausasteen. Tehokkuutta ajatellen yhtenäisen eläkejärjestelmän hallinnoinnista saadaan huomattavat mittakaavaedut esimerkiksi eläkemaksujen keräyksessä, tietorekisterien ylläpidossa ja eläke‑etuuksien maksussa. Edellisen lisäksi työvoiman liikkuvuuden rajoittaminen sektorien välillä (esim. odotusaika eläkeoikeuksien saamiseksi tai niiden rajoitettu siirrettävyys) on tehotonta, koska se vaikeuttaa yksilöllistä työuran hallintaa ja rajoittaa työntekijöiden kykyä sopeutua siirtoihin sektorilta toiselle uusien työtilaisuuksien mukaan. Yhteinen eläkejärjestelmä tekisi tällaisista valinnoista helpompia ja edistäisi työvoiman liikkuvuutta.

Summary of
OECD (2016), OECD Pensions Outlook 2016, OECD Publishing.
http://dx/doi.org/10.1787/pens_outlook-2016-en

© OECD

Tämä yhteenveto ei ole virallinen OECD-käännös.

Tämän yhteenvedon kopioiminen on sallittua sillä edellytyksellä, että OECD:n tekijänoikeudet ja alkuperäisen julkaisun nimi mainitaan.

Monikieliset yhteenvedot ovat käännettyjä otteita OECD:n julkaisuista, jotka on julkaistu alun perin englanniksi ja ranskaksi.

Julkaisuja on saatavilla maksutta OECD:n verkkokirjastossa osoitteessa www.oecd.org/bookshop

Lisätietoja antaa: OECD Rights and Translation unit, Public Affairs and Communications Directorate Sähköposti:, rights@oecd.orgfaksinumero: +33 (0)1 45 24 99 30.

OECD Rights and Translation unit (PAC)
2 rue André-Pascal, 75116
Paris, France

Vieraile osaston verkkosivuilla osoitteessa www.oecd.org/rights